<p><strong>Hiilihydraatit ovat hevosen pääasiallinen energianlähde. Hiilihydraatteihin kuuluu laaja valikoima erilaisia yhdisteitä alkaen yksinkertaisista sokereista monimutkaisemman rakenteen omaavaan tärkkelykseen ja selluloosaan. Erilaiset hiilihydraatit sulatetaan joko entsyymien avulla ohutsuolessa tai ne hajotetaan pääosin umpi- ja paksusuolen käymisprosessissa mikrobien toimesta.</strong></p>
<p><strong>Sulatus ohutsuolessa</strong><br /><br />Ohutsuolessa sokerit ja tärkkelys hajotetaan entsyymien avulla yksinkertaisiksi sokereiksi ja ne imeytyvät verenkiertoon glukoosina (veren sokeri). Verenkierron mukana glukoosi kulkeutuu maksaan, lihaksille tai muille elimille energianlähteeksi, varastoidaan glykogeeninä tai kudoksiin rasvana. Insuliini säätelee tarkoin veren sokeripitoisuutta. Useimmilla hevosilla glukoosin imeytymisessä ja säätelyssä ei ole sen suurempia ongelmia, mutta insuliiniresistenteille hevosille ja poneille on veren glukoositason säätely ongelmallista. Näille hevosille rehustuksen sokeri- ja tärkkelyspitoisuus tulee pitää mahdollisimman matalana.<br /><br />Tyypillisissä rehuannoksissa pääosin väkirehujen viljan tärkkelys saattaa olla ongelma. Ohra ja maissi sisältävät tärkkelystä noin 500 g/kg ja kaura noin 350 g/kg. Väkirehuseoksissa tärkkelyspitoisuus saattaa vaihdella välillä 140 - 450 g/kg. Jos hevonen ei siedä rehussaan runsaasti tärkkelystä, tulisi valita matalan tärkkelyspitoisuuden omaava rehu. Tavalliselle terveelle hevoselle ei suositella annettavan yhdellä ruokintakerralla yli 0,4 kg viljaan pohjautuvaa väkirehua 100 elopainokiloa kohden. Tämä tarkoittaa 500 kg painavalla hevosella yhdellä ruokintakerralla maksimissaan 2 kg väkirehua.<br /><br /><strong>Fermentaatio umpi-paksusuolessa</strong><br /><br />Umpi- ja paksusuolen mikrobien käymisreaktiot hajottavat kuidut, jotka ovat suurelta osin selluloosaa ja hemiselluloosaa. Tämän seurauksena muodostuu haihtuvia rasvahappoja, pääasiassa etikka-, propioni- ja voihappoa. Nämä hapot imeytyvät ja käytetään energiana tai varastoidaan rasvana. Maksa voi muodostaa propionihaposta myös glukoosia. Umpi-paksusuolessa muodostuvat haihtuvat rasvahapot eivät ole hevoselle ongelmallisia ja ne imeytyvät ja käytetään sellaisenaan. Tämän vuoksi karkearehun ja muiden kuitupitoisten rehujen tulisi muodostaa hevosen rehustuksesta mahdollisimman suuren osan. Tämä on oleellista myös ruoansulatuskanavan täyteisyydelle ja rehumassan liikkumiselle ruoansulatuskanavassa.<br /><br /><strong>PC-Horse</strong><br /><br />Käyttämällä PC-Horsea ruokinnan suunnitteluun näet kuinka paljon sokeria, tärkkelystä ja kuitua rehustus sisältää. Tällä tavoin voit muokata rehuannosta mahdollisimman optimaaliseksi juuri kyseiselle yksilölle. Lisäksi näet muiden tarvittavien ravintoaineiden sisällön ja tasapainon.</p>
<p style="margin-top: 0.1pt; margin-right: 0cm; margin-bottom: 0.1pt;"><em>This article was originally written by Dr. Day Austbø.</em><br /> <em>Copyright: PC-Horse International - Norway 2017.</em><br /> <em>Feel free to use and publish the material. Please indicate the source and author.</em></p>