<p>Mahalaukku on sopeutunut jatkuvaan rehunsaantiin. Sen tilavuus on melko pieni (15-20 litraa keskikokoisella 500 kg painavalla hevosella). Mahalaukku voidaan jakaa kolmeen osaan:<br /><br />1. Yläosa, jossa ei ole rauhasia<br />2. Rauhasmaha (alaosa), jossa on suolahappoa, entsyymejä ja limaa erittäviä rauhasia<br />3. Mahanportti, jossa on limaa erittäviä rauhasia<br /><br />Mahalaukun yläosassa on yleensä runsaasti mikrobeja (jopa 1000 miljoonaa grammaa kohden). Nämä hajottavat nieltyä rehua. Korkea lämpötila, pureskelun aikana rehuun sekoittunut neste yhdessä neutraalin tai lievästi happaman pH:n kanssa on erinomainen bakteerien elinympäristö. (Tässä mahalaukun osassa elää myös suolisaivartajan toukat (Gastrophilus), jotka elävät ja talvehtivat hevosen mahalaukussa. Täysikasvuiset 1 - 2 cm pitkät toukat erittyvät lantaan, koteloituvat maahan ja muuntuvat kärpäsiksi, jotka munivat keltaisia munia hevosen jalkoihin.) <br /><br />Mikrobit osittain sulattavat hiilihydraatit ja sokerit sekä aloittavat sulavan valkuaisen pilkkomista. Mikrobien käymisprosessin seurauksena muodostuu maitohappoa, lyhytketjuisia rasvahappoja ja jonkin verran hiilidioksidia. Muodostuva kaasu voi olla haitallista, sillä hevonen pystyy vain heikosti poistamaan kaasua mahalaukusta.<br /><br />Käymisprosessi pysähtyy mahalaukun rauhasten eritystoiminnan muuttaessa sisältöä asteittain happamammaksi. Rauhaset erittävät pepsiiniä, valkuaisaineita hajottavaa entsyymiä, ja suolahappoa, joka nopeasti laskee niellyn rehumassan pH:n tasolle 2 - 3.&nbsp; Mahanportin alueella mahalaukun seinämän lihakset supistelevat sekoittaen sisältöä kunnolla. Jos hevonen syö suuria määriä rehua kerrallaan harvojen ruokintakertojen seurauksena, kaasun muodostuminen ja mahalaukun liiallinen venyminen voivat aiheuttaa ongelmia. Tämän vuoksi hevoselle tulisi antaa useita pieniä rehuannoksia. Erityisen tärkeää se on kovassa valmennuksessa oleville hevosille, jotka tarvitsevat suuria määriä väkirehua.<br /><br />Hevosen mahalaukussa tapahtuu hiilihydraattien, kuten tärkkelyksen, hajoamista ainoastaan mikrobien toiminnan seurauksena, sillä mahalaukku ei eritä hiilihydaatteja tai rasvaa hajottava entsyymejä.<br /><br />Suolahapon eritystä mahalaukussa säätelee hormoni nimeltä gastriini. Lisääntynyt gastriinin eritys lisää suolahapon pitoisuutta mahalaukussa, mikä puolestaan vähentää gastriinin tuotantoa. Gastriinin eritystä stimuloi pääasiassa mahalukun seinämän reseptorit, jotka havaitsemat mahalaukussa olevan rehun ja reagoivat rehun aiheuttamaan venytykseen ja kemiallisiin aineisiin, kuten rehun sisältämiin aminohappoihin. Mahanportin alueella rauhaset erittävät rehumassaa liukastavaa limaa. <br /><br />Rehumassa alkaa kulkeutua ohutsuoleen hevosen vielä syödessä rehuannostaan. Mahansisällön kuiva-ainepitoisuuden ollessa alle 18 % massa siirtyy nopeasti eteenpäin siirtäen samalla kuitupitoista rehua kohti mahanporttia. Yleisesti kuitupitoiset rehut viipyvät mahalaukussa pidempään. Rehun ja mahalaukun nesteiden kunnollinen sekoittuminen on oleellista normaalille ruoansulatukselle. Häiriöitä voivat aiheuttaa: <br /><br />-&nbsp; Liian pieni mahalaukun nesteiden erittyminen, mikä on yleensä seurausta liiallisesta fyysisestä tai psyykkisestä rasituksesta nopeasti ruokinnan jälkeen.<br />- Liian nopeasta syömisestä (hevonen on liian nälkäinen)<br />- Liian suurista kerta-annoksista (erityisesti väkirehut)<br />- Väkirehu sisältää kypsytettyä (mikronisoitua) vehnää tai rukiin tärkkelystä, mitkä saattavat vähentää riittävää mahalaukun pH:n laskemista mikrobitoiminnan pysäyttämiseksi, minkä seurauksena muodostuu kaasua, mahalaukun venymistä ja ähkyä.</p>