Hesten er fra naturens side en graseter som ikke får mye stivelse i fôret. Likevel har den enzymer i tynntarmen som kan fordøye stivelse. Aktiviteten av disse enzymene er imidlertid lavere enn hos dyr som er mer tilpasset en rasjon med stivelse. Dersom vi sammenligner amylaseaktivitet i tynntarmen til gris og hest så er denne hos hesten mindre enn 10 % av det vi finner hos gris. Dette betyr at det er begrensinger i hvor mye stivelse hesten kan fordøye enzymatisk i tynntarmen. Mye lettfordøyelig stivelse som absorberes i tynntarmen kan føre til muskelstivheter (tying up) og i verste fall krysslammelse. Det er individuelle forskjeller mellom hester i hvor mye stivelse de tåler i rasjonen. Generelt tåler ponnier mindre enn store foredlede hester som ridehester, travere og galopphester.